Oversat af UNiTY www.DanishBits.org
Undskyld?
Ville De ikke gerne kunne male som Deres mand?
De må være pavestolt?
Jeg siger ikke, at min klient er den bedste kunstner i Danmark, -
- men han er i top 1.
- Det går godt. - Han bliver umulig.
- Og Rasmussen... - Han ville da set dit arbejde.
- Fordi han var fuld. - Det ved jeg.
- Du elskede det. - Vel gjorde jeg ej.
"Jeg siger ikke, at min klient er den bedste kunstner i Danmark, -
- men han er i top 1".
- Ti stille! Folk prøver at sove! - Undskyld.
KØBENHAVN, 1926
Ved du, hvad klokken er?
- Så mange, du kommer tilbage i seng? - Nej.
Jeg skal arbejde.
Hvad?
Dit ansigt...
- Tror du ikke, jeg kan modstå dig? - Vil du gerne det?
Nej, men du skal spørge pænt, så jeg ikke føler mig presset.
Gerda Wegener...
Mit liv.
Min kone.
- Thorbjørn. - Mr. Wegener.
Strammere.
Mere endnu.
Einar Wegener!
Tag dig ikke af ham. Han har kun øje for en dame.
- Min hemmelighed er ude. - Hvornår giver I mig et gudbarn?
- Du er ateist. - Har du prøvet rå æg?
Prøv, for min skyld.
- Vi prøver. - Prøv hårdere.
Hvad laver du her? Var du ikke færdig?
Jeg ville tjekke lærredet til stormscenen.
Og give Gerda lidt alenetid.
Hun har en genert en.
- Du ved, jeg er den næste. - Det har jeg hørt.
- Jeg er ikke genert. - Det tror jeg gerne.
Hun får brug for alle farver.
Op med hovedet.
Jeg sætter pris på vores alenetid.
- Deres mand har vel intet imod det? - Slet ikke.
Hans tilstedeværelse gjorde Dem utilpas.
Det var intet personligt.
Det er ikke unormalt.
Det er svært for mænd, at blive set på af en kvinde.
Kvinder er vant til det.
En mand, der underkaster sig en kvindes blik...
Er foruroligende.
Men der er også fornøjelse.
Så snart, at du... giver efter.
Sit! God tøs.
Godmorgen.
Hvad siger du?
Perfekt.
Næsten.
Held og lykke.
Alle portrætter...
Er det skidt?
Ikke i sig selv...
Denne slags er ikke just...
Gerda, det vil ikke gavne nogen af os, hvis vi udstiller disse.
Det er ikke på grund af dine færdigheder.
Jeg er enig med Einar, De kunne blive førsteklasses maler, -
- hvis De fandt det rette emne.
- Hvordan gik det? - Fint.
Jeg fandt endelig den rette farve til sne.
Skide Vejle. Hvordan kan man male det samme om og om igen?
Jeg er ikke blevet færdig.
- Gerda... - Tal ikke med Rasmussen om mig igen.
Mit arbejde vedrører ikke dig, så hold dig væk.
Gerda?
- Jeg har min menstruation. - Det er jeg ked af.
- Er du virkelig? - Naturligvis, det ved du.
Kan du hjælpe mig med noget?
- Hvad som helst. - Ulla aflyste igen.
Vil du prøve hendes strømper og sko?
Jeg er så langt bagefter, at jeg måske ikke når åbningen.
Jeg skal nok gøre det.
De ligger der.
Stop. Ikke nu.
- Han tog den næsten. - Hvappe.
Det er omvendt.
Jeg så dem i vinduet ved Fonnesbechs.
- De er smarte, ikke sandt? - De passer vist ikke.
Du gør bare dit bedste.
- Og kjolen. - Nej.
- Jeg er nødt til at se... - Jeg tager den ikke på.
Det har jeg heller ikke bedt om.
Bare slap af.
Jo før jeg starter, desto hurtigere er jeg færdig.
Pænt goddag.
Bare rolig, min kære.
Vi kalder dig...
Lili.
Sikken koncentration.
Nogle gange tror jeg, du forsvinder ind i maleriet.
Ned i mosen.
Ligesom din vens drage, da du var dreng.
- Hans. - Netop.
Han sidder vel stadig på stenen.
Og hulker.
Han er faktisk kunsthandler i Paris.
Han sælger malerier til rige amerikanere.
- Vi skal altså ikke bekymre os om ham. - Nej, det skal vi ikke.
- Jeg ville ikke forstyrre. - Jeg er alligevel færdig.
Bare rolig, jeg forsvinder ikke i mosen.
Mosen er i mig.
- Hvad nu? - Jeg ser min kvinde klæde sig af.
- Den er ny. - Det er godt set.
Behold den på.
Den er smuk.
Du kan få lov at låne den.
- Det vil jeg måske nyde. - Er der noget, du vil fortælle?
- Er der noget, du vil vide? - Nej.
Jeg er din kone.
Jeg ved alt.
De to derovre...
- Dem begge. - Ikke på samme tid.
Ægtefolk er lette at chokere.
- Vi gør det for at opmuntre dig. - Det ved jeg.
Det er derfor, I er det eneste gifte par til kunstballet.
- Nej, hun må gå uden mig. - Gerda uden ledsager?
- Det vil være en skandale. - Gerda elsker det.
Se, hvordan hun klæder sig. Hun praler med sine ankler.
Ingen bliver vel næppe betaget af mine ankler.
Det blev jeg.
Vores første møde var ved skolen, hun sad på trappen.
Med nøgne ankler.
- Hun lagde an på mig. - Er det sandt?
Da jeg sagde "goddag", rødmede han.
Han var så genert, så jeg inviterede ham ud.
- Og du sagde ja? - Hun tvang mig.
- Hun virkede så sikker. - Det var jeg også.
- Det er jeg stadig. - Hold nu op.
- Hvorfor lige ham? - Aner det ikke.
Vi tog ud og fik kaffe, hvorefter jeg kyssede ham.
Det var underligt, som at kysse sig selv.
Så går de to snart hjem.
Ugifte er så lette at chokere.
Lad lyset være tændt.
Var du virkelig betaget af mine ankler?
Du var skamløs.
Det er jeg stadig.
Smukke, skamløse pige.
Vækkede jeg dig?
Undskyld, jeg kunne ikke sove.
Hvorfor?
- Jeg spekulerer på ting. - Hvilke ting?
Om vi skabte et barn i aftes.
Hvad tror du?
Jeg spekulerer på, hvornår du blev så smuk.
Det har jeg altid været.
Du har bare ikke lagt mærke til det.
- Hallo? - Herinde.
Det er godt, Gerda.
Synes du?
Tak.
Jeg fik kaffe med Ulla. Hun spurgte til kunstballet.
- Jeg tager ikke med. - Bare rolig.
Jeg sagde "nej".
- Tag ud og nyd det. - Jeg nyder kun med dig.
Det er godt at blive set ved den slags.
- Det er derfor, du hader dem. - Jeg føler et skuespil.
Du spiller din egen Einar Wegener.
Hvorfor ikke give dem noget andet? Gå som en anden.
Har du en bestemt i tankerne?
- Nej... - Du vil være overbevisende.
- Det er uhørt. - Du vil måske nyde det.
Næste gang skal du barbere dig bedre.
Luk øjnene.
- Det er svært at gøre på en anden. - Så lad mig.
- Hvad synes du? - Bedre end jeg kan.
Lili, jeg vil male dig.
Sid ned.
Kom så, Hvappe.
På siden. Benet over kors.
Op med hovedet.
Slap af i hænderne.
- Hun er ingen hore. - Det er din skyld.
- Du ophidser hende. - Jamen dog, Frk. Lily.
- De er meget direkte. - De skulle bare vide.
Frem med hænderne.
Godmorgen.
- Godmorgen, Thorbjørn. - Godmorgen.
Hallo?
Jeg spekulerede på, hvor du blev af.
Klokken er mange.
Vi har masser af tid. Jeg tog disse med.
Perfekt.
Er du sikker på i aften?
Hvad nu?
- Er jeg smuk nok? - Naturligvis.
Jeg bliver aldrig så smuk som dig.
Du er smuk.
Min kære.
Ulla, må jeg præsentere...
Det er Lili.
Det er rigtigt. Einars kusine fra Vejle.
Jamen dog, hvor fantastisk.
Lad os gå ind.
Du går ikke fra mig.
Nej, aldrig.
- Folk kigger. - Du er en smuk pige.
Du må vænne dig til det.
Det er fint. Du føler dig selvbevidst.
Gerda?
- Gå hen og tal med dem. - Jeg bliver hos dig.
Gå derhen, før de kommer herover.
Okay.
Er De en journalist?
Nej.
En digterinde?
Kender du historien om det egetræ?
Nej.
Hvis man spiser dens agern, må man ønske -
- og blive hvem man vil for en dag.
Hvorfor siger man det?
Henrik Sandahl. Til tjeneste.
Lili.
Er De her med nogen, Lili?
Ja, min fætters hustru.
- Hvem er din fætter? - Einer Wegener. Maler.
Ja, han er en god kunstner.
Han er bedre, end de fleste tror.
- Er det sandt? - På vores alder i hvert fald.
Gå ikke ind. Det er køligere herude.
- Jeg er en romantiker. - Virkelig?
Jeg foretrækker skyggerne.
Jeg vil ikke formode noget, men jeg har holdt øje med dig, -
- og jeg tror, du har gjort det samme.
Kom.
- Jeg kan ikke finde Einar. - Han er her heller ikke.
De er anderledes, end de fleste piger.
- Den sætning var ny. - Det er sandt.
- De er gammeldags. - Udenbys.
- Jeg er ny i storbyen. - Der er mere end det.
Jeg føler, jeg skal spørger om tilladelse til at kysse Dem.
Jeg må finde Gerda.
Du kan sige, at jeg følger Dem hjem.
- Det vil hun ikke bryde sig om. - Lili...
Han kan vente på os. Det vil han ikke kunne lide.
- Ikke det? - Nej.
Lili.
- Du spurgte ikke om lov. - Jeg ville ikke afvises.
Beklager, jeg aner ikke, hvad der skete?
Hvordan har du det?
Du kom sent hjem, så jeg lod dig sove.
Hvordan var det?
Hyggede Lili sig?
Det er nok bedst, hvis Lili ikke viser sig her igen.
Fint.
Hvad skete der mellem dig og Sandahl i aftes?
Det var ingenting.
- Vidste han, det var dig? - Det var ikke så nemt.
Jeg så ham kysse sig, så prøv at forklare.
Han kan have vidste det, men jeg var ikke altid mig selv.
I øjeblikke var jeg blot Lili, hvilket han kunne se.
Men Lili eksisterer ikke.
- Vi skabte hende. - Det ved jeg.
- Det var en leg. - Det ved jeg godt.
Men...
- Noget ændrede sig. - Dette må holde op.
Du må stoppe, Einar.
Jeg skal prøve.
Hovedpine igen?
Det er ikke noget.
- Vil du have noget? - Jeg har det fint.
- Måske bør du se en læge? - Gerda, jeg har det fint.
Jeg troede ikke, du ville komme.
Nej, det troede jeg heller ikke.
Jeg troede ikke, du kom tilbage.
- Det er jo absurd. - Er det?
Modellen?
Einars kusine.
Ja, ligheden er...
- Er der andre? - Ja, i mit studie.
Disse er anderledes.
Men for disse ved jeg ikke, der er måske et marked.
- Tager du dem? - Ja.
Kom ind.
Jeg har ikke meget tid. Gerda ser Rasmussen.
Jeg kan ikke lide disse løgne.
- Hun er beskyttende. - Hvorfor fortæller du ikke om os?
Det kan jeg ikke.
Beklager.
Det var ikke for at genere dig.
Kom her.
- Nej... - Jo.
Einar.
- Hvad? - Det er okay.
Jeg forstår ikke.
Lili, jeg beder dig.
Jeg ved ikke, hvad du vil.
Jeg forstår ikke, hvad du mener.
- Jeg vil have dig. - Nej.
Lili, vent!
Er du okay?
Nej.
Jeg har set Henrik Sandahl.
- Jeg troede, du vidste det. - Nej, ikke dette.
- Er du forelsket i ham? - Nej.
Jeg elsker dig. Kun dig, Gerda.
- Lili er bare... - Vær ærlig.
Du skal tro mig. Du af alle folk.
Du må fortælle mig, hvad Lili og Henrik lavede.
Kyssede de?
- Er det gået videre? - Nej.
Det vil Lili aldrig gøre med mænd.
- Har der været andre? - Ja, en mand.
Men det er længe siden.
Det var drengen Hans i Vejle.
Hun faldt for ham.
Han kyssede hende en gang.
Men min far kom ind og tog den på fersk gerning.
Han slog Hans ned.
Han var meget vred.
Hvad skal jeg sige?
Hvad?
Einar?
- Jeg har det ikke så godt. - Hvad er der? Einar?
- Hvad sker der? - Jeg har det fint.
Du så Dr. Andersen, efter flere omgange næseblod, -
- hvilket du mener, stammer fra dine mavekramper -
- og på månedsbasis.
- Hvor længe har du været gift? - I seks år
- Børn? - Nej.
Har I regelmæssig samleje?
Ja.
- Måske færre... - End før, du gik klædt som kvinde.
Jeg er en specialist. Du er måske flov, det er jeg ikke.
Fortæl mig om Lili.
- Hvor kommer hun fra? - Indefra.
Den logiske forklaring er nok en kemisk ubalance.
Virkelig?
Op på sengen.
Det vil forklare smerten, forvirringen og barnløshed.
Lad os håbe det, for det kan kureres
- Det er unødvendigt. Jeg fejler intet. - Det er ikke sandt.
Stråling er et mirakel.
Det ødelægger det dårlige, men holder på det gode.
Det er nok hurtigt overstået.
Lig stille, Mr. Wegener.
Mr. Wegener.
Hvordan har De det?
Jeg har ondt.
Deres mand har underlige tanker.
- Har De lås på skabet? - Nej da.
De hjælper ikke på det.
De forstår vel, at Deres mand er sindssyg?
Det er ikke sandt.
Vi stolede på Dem. Vi bad Dem om hjælp.
Gerda! Hvor har du været?
Væk, hvad er der galt?
Jeg har solgt Lili-portrættet.
Jeg har nok interesserede, til en hel udstilling.
- Det er vidunderligt. - Og der er mere.
Etienne Dufour Galleri i Paris, vil repræsentere dig.
- Paris? - Ja, du skal af sted.
Jeg kan ikke rejse nu.
Dette er din chance, Gerda. Du har ventet længe nok.
Forhandlerne venter.
BEHANDLET FOR PERVERSITET
- Hvad laver du? - Jeg skal udstille i Paris.
- Det er fantastisk. - Ja, jeg må af sted.
- Rasmussen sagde, det er min chance. - Jeg tror ikke, jeg kan.
Jeg tager mig af dig. Gør den ene ting for mig!
Hvad sker der?
- Jeg har fået brev fra Hexler. - Han vil indlægge mig.
Det hele skal nok gå.
Det ved jeg.
Du må stole på mig.
Det gør jeg.
Einar er også maler.
Udstiller du i Paris?
Mit arbejde passer ikke til Frankrig.
Undskyld, er modellen her?
Nej, hun blev i Danmark.
Jeg ville gerne havde mødt hende.
Nej...
Undskyld.
Vil du sidde model?
Bare som du er.
Har vi ikke gjort siden kunstskolen.
Læreren, der styrede eleven.
Du synes, det var spændende.
Jeg kan ikke lige nu.
Beklager.
Jeg savner dig.
Jeg savner, du arbejder sammen med mig.
Jeg husker ikke landskabet mere.
Jeg husker ikke Vejle.
Du kan hjælpe med baggrunden.
Hvad mangler der? En sø? Et landhus?
Gerda.
Tak. Gå bare ind.
Han leger med os. Han kender prisen.
Jeg må gå, en dansk pige venter på mig.
- Okay. - Frue.
Hans Axgil.
- Tak, fordi De ville se mig. - Tak mig ikke endnu.
Jeg har ingen midlertidige kunstnere.
- Det ved jeg. - Din udstilling var flot...
Hvis De lader mig tale, kunne jeg forklare.
- Hvornår ankom De? - For seks måneder siden.
Aner ikke, hvorfor Rasmussen gav mig nummeret, men er jeg glad for.
Jeg spurgte ham.
Jeg ville møde Dem. Sætte ansigt på navnet.
Jeg tror, De er min mands barndomsven.
Har De en mand?
Jeg er gift med Einar Wegener.
- Husker De ham? - Selvfølgelig.
Vi var gode venner. Hvordan har han det?
Han sagde, du kyssede ham engang.
Du har ret. Vi lavede sjov i køkkenet.
Han havde sin bedstemors kjole på. Du ved, hvordan drenge er.
Han var så smuk, jeg var nødt til at kysse ham.
Så ja, jeg har kysset ham.
Bagefter jagede hans far mig væk.
Einar, du godeste. Hvorfor kom han i dag?
Han ved ikke, jeg er her. Han ville ikke ønske det.
Vi kender ikke folk her.
Han er blevet skør. Han har brug for hjælp.
Af en, der kender ham.
Han har brug for en ven.
Der kommer en kunsthandler senere. Jeg ønsker, du møder ham.
Det ønsker jeg ikke. Jeg laver næsten ikke noget.
Måske ændrer det sig.
Det tvivler jeg på. Jeg hjælper gerne dig.
Det er Hans Axgil.
Middag kl. 20:00, bagefter ser vi på malerierne.
Han husker dig med glæde.
Den var håndlavet, og havde den, siden jeg var fire år.
- Einar døjer stadig med det. - Du må ikke drille ham.
Nej, det er ondt.
Måske vil han slet ikke se mig.
Det er ikke derfor.
Måske skal vi bare bestille.
- Svigter han dig tit? - Nej da.
Jeg lavede sjov.
Jeg kan komme en anden dag, hvis det er bedre?
Han venter Dem.
Det vil gøre ham godt.
Det kender jeg.
Udsigten fra Vejle. Ikke langt fra vores hus.
Han malede det, lige inden vi tog af sted.
Lili...
Hans...
Må jeg præsentere, Lili Wegener.
Einars kusine.
Du forstår ikke, hvor glad jeg er.
Vi har mødtes før i Vejle.
Du husker det nok ikke.
- Må jeg tage din frakke? - Selvfølgelig.
Noget at drikke?
Det er pludselig blevet koldt.
Jeg kan mærke kulden. Aner ikke hvorfor.
Tak.
Jeg er ked af, at Einar ikke er her.
Han fortalte, du var hans bedste ven.
Man altid planlagde at komme væk.
Det er sådan et kedeligt sted.
Han sagde, I sad sammen...
Og spejdede ud over fjorden sammen.
- Mod fremtiden. - Vi havde store drømme.
Ja...
Du var den eneste, der lod ham male i fred.
Du sagde, det var okay at være maler.
Han plejede at male mit portræt.
Malede mig på en sten.
Det vidste jeg ikke.
Vil du se mere af Einars arbejde?
- Har vi det? - Ja da.
Kan vi gøre det på et andet tidspunkt?
Jeg vil vide mere om dig. Er du gift?
- Nej. - Hvorfor ikke?
Det gør vel ikke noget?
Jeg har været alene længe. Det passer mig fint.
Ægteskab er det eneste, vi alle bør opleve.
Virkelig?
Det skaber en anden. Mere end kun jer to.
Det ville være forfærdeligt...
Forfærdeligt... undskyld.
Lili...?
- Du er nødt til at gå. - Lad mig hjælpe.
Vær sød.
Jeg beklager.
- Godnat, Lili. - Godnat.
Jeg tror ikke, han bemærkede det, tror du?
Aner det ikke.
Jeg nåede væk i tide.
Læg dig til at sove. Vi taler om det i morgen.
Må jeg låne en natkjole?
Nej, det har vi ikke gjort før.
Lili har ikke overnattet.
Det er lige meget, hvad jeg har på...
Når jeg drømmer...
Er det Lilis drømme.
- En ny kjole. - Dette er til dig.
- Kan du lide det? - Ja.
Det passer perfekt til dig.
- Jeg har ikke mange penge lige nu. - Det ved jeg.
Men nu jeg er tilbage, kan jeg hjælpe igen.
Det har virket før. Ikke sandt?
Det er flot.
Op med hovedet.
Tak.
Jeg vidste ikke, du kom.
- Det er et godt publikum. - Hun er en populær pige.
Tak, fordi du kom.
Tak, fordi du inviterede mig. Troede du havde glemt mig.
Vi har haft travlt.
Er Einar her?
- Han hader sådan noget. - Det er en skam.
- For dig altså. - Det gør mig ikke noget.
- Han han det godt? - Han er spændt.
En af vores venner kommer. Ulla Fonsmarck, kender du hende?
Det tror jeg ikke.
Må jeg invitere på middag?
For at fejre det. Det er man nødt til.
- Nej, tak. - Gerda...
Har jeg fornærmet dig?
- Nej... - Gerda?
Jeg er stadig Einars kone.
Hans!
- Tag en paraply med. - Det er okay.
- Hvis De venter, kan nogen køre Dem. - Det er okay.
Gerda, du er jo helt gennemblødt.
Hvordan gik det?
Det ville du vide, hvis du havde været der.
- Jeg har lavet middag til os... - Du skulle være kommet.
For at fejre ...
Sådan fungerer det ikke.
Vi gør tingene sammen.
Det er dig og Einar.
Hold op med at lege den dumme leg.
Gerda...
Du skal ikke tro, det er en leg.
- Du skulle have været der. - Hvordan?
- Se mig lige... - Alt handler ikke om dig!
- Jeg vil tale med Einar. - Lad mig hjælpe, jeg beder dig.
Jeg har brug for min mand. Kan du hjælpe med det?
Det kan jeg ikke.
Jeg skal tale med min mand. Jeg vil holde om ham
Jeg har brug for ham.
Kan du ikke finde ham?
Vil du i det mindste prøve?
Jeg beklager...
Gerda, hvad er der galt?
Er du okay?
Gerda, vent.
Jeg tror ikke, jeg kan give dig, hvad du ønsker.
Jeg ved ikke, hvor længe vi kan fortsætte sådan her.
Nej.
Han skal undersøges.
- Du så, hvad der skete med Hexler. - Men han er så tynd, Gerda?
Der er noget galt med ham.
Lili holder øje med hende.
Der er en læge, som ejer Kvindeklinikken i Dresden.
Han er interesseret i mænd som Einar.
Mænd, der er forvirrede.
Anderledes...
Han er tit i Paris. Tal med ham.
Du er vågen. Hvordan har du det?
- Kom. - Jeg skal af sted.
Hvorhen?
Undskyld...
Jeg ved ikke, hvordan jeg skal holde fast på dig mere.
Det ved jeg.
Jeg elsker dig, og jeg vil finde et svar.
KØNNET UMORALSKHED
DET NORMALE OG UNORMALE MENNESKE
Lesbisk...?
Taler du engelsk?
Er du en dreng eller en pige?
Har du en...?
Mine købere kan ikke vente meget længere.
Einar...
Du er god.
Jeg boksede engang.
En skam, du ikke var hos mig tidligere.
Jeg beklager, at jeg ikke er kommet før.
Det er okay. Du er her nu.
Gerda måtte ikke se mig sådan her. Hun har nok at se til.
Hvad er der sket mellem jer?
Jeg forstår det ikke.
Det gør jeg heller ikke.
Jeg tror ikke, det er noget nyt.
Det var allerede i Vejle.
Undskyld.
Hvorfor?
Jeg var anderledes.
Man bliver let anderledes i Vejle. Derfor blev vi venner.
Hver morgen, siger jeg til mig selv, at jeg vil tilbringe dagen som Einar.
Men der er meget lidt Einar tilbage.
Du tænker sådan, fordi du er udkørt.
Nogle gange vil jeg slå Einar ihjel.
Men så slår jeg også Lili ihjel, og det holder mig fra det.
Du skal gå til læge.
- Nej. - Jo.
Jeg hjælper dig med at finde en. Du er nødt til at prøve.
Du er forvirret angående din identitet.
Jeg borer små huller...
... her og her.
Jeg har lyttet meget nøje, og jeg har dårlige nyheder.
Du er homoseksuel.
Jeg ved ikke, hvilken hjælp jeg skal bruge...
... men jeg kan ikke leve uden at vide, hvem jeg er.
Du må have mig undskyldt.
"SKIZOFREN."
Synes du, jeg er skør?
Fortalte en læge dig det?
Vi blev enige om at stoppe, men se mig lige...
Du er ikke skør.
Gjorde jeg dette mod dig?
Hvilket?
Nogle gange tænker jeg på, at havde jeg ikke malet maleriet...
Gerda, nej...
Du vækkede Lili i mig, men hun har altid været der.
- Hun ventede. - Nu gør hun dig syg.
Jeg ved ikke, hvad jeg skal gøre.
Lægerne kan ikke hjælpe.
Vil du prøve en sidste læge?
- Einar. - Godt at møde dig.
Hvad kan forklare det, du går igennem, hr. Wegener?
Professor Warnekros...
Jeg tror, jeg inderst inde er en kvinde.
Det tror jeg også.
Du tror sikkert, jeg er skør... At vi begge er.
Nogle mennesker tror, jeg er skør.
Jeg tror, du har ret.
Jeg har mødt en som dig.
Jeg overvågede hans tilstand. Det gik imod mine kollegaers ønske.
Jeg ville operere ham og gøre ham til en kvinde.
- Det ønskede han. - Er det virkelig muligt?
Var operationen en succes?
Han løb væk. Han var alt for bange.
Det ville jeg ikke gøre.
Han var måske kløgtig. Man har aldrig før opereret sådan.
Professor Warnekros, hvordan lyder operationen?
Der er to. I den første fjerner man de mandlige kønsdele helt.
I den anden konstruerer man vaginaen.
Man kan ikke gøre det om.
Der er stor risiko for, at det mislykkes.
- Infektioner, komplikationer... - Det er for farligt.
Det er mit eneste håb.
Jeg rejser mod Dresden ved middagstid i morgen.
Fru Wegener. Jeg kan hjælpe din mand.
Men han er ikke din mand længere, når jeg er færdig.
Det er underligt at gå påklædt sådan her.
Det er vigtigt. Hans siger, at tyskerne tjekker dine papirer.
Du er der næsten.
Vi ses ikke igen.
Jeg har kun kunnet lide få mennesker i mit liv.
Du var to af dem.
Pas på dig selv.
Jeg ville ønske, at jeg måtte komme med.
Det kan jeg ikke.
Du elsker Einar, og ham må jeg forlade.
Tag dette.
Hej.
Mit navn er Lili, jeg har en aftale med Professor Warnekros.
Lili hvad?
Lili Elbe, ligesom floden.
Selvfølgelig. Tag plads derovre.
Skal jeg vente?
Det er kun en uge. Du skal slappe af og tage på.
Vi kan ikke risikere en infektion.
Det, vi vil gøre, kræver, at du er stærk.
Dette er ikke min krop, Professor. Fjern den.
Du er gravid.
- Og du? - Nej...
Jeg er syg indeni. Men Professor Warnekros helbreder mig.
Vil du være i stand til at få børn bagefter?
Det ved jeg ikke.
Det håber jeg.
Gerda, hvorfor tager du ikke af sted?
- Han bad mig blive. - Han ville beskytte dig.
- Jeg tager med. - Så tager jeg alene af sted.
- Nu lyder du som Einar. - Jeg er som Einar.
- Hvad skal jeg gøre? - Forsvinde.
Mener du det?
Nej, jeg...
Hun vågner op snart.
Vi måtte give hende en del morfin.
Så det er forventet.
Du må ikke bevæge dig, Lili. Gør det kun værre.
Jeg er her.
Det er okay.
Jeg er her nu.
Lili...
Jeg får det bedre, når jeg kan høre dig male.
Du har altid gjort mig flottere, end jeg var.
Jeg blev det, du tegnede.
Du gjorde mig smuk.
Og nu gør du mig stærk.
Du er så kraftfuld.
Skal vi tage tilbage til Danmark?
Skal vi rejse hjem?
Lili! Du er forsinket!
Og dine piller...
Hver anden time, og jeg skal spise først.
Jeg har kiks i tasken.
Og disse...
Kun hvis du har brug for dem.
Held og lykke.
At handle hos Fonnesbech, er ikke bare at handle, det er erfaring.
- Du har boet i Paris, ikke? - Jo.
Butikken er scenen, vi er her for at udføre.
I Paris ville en kvinde aldrig sprøjte på sig selv.
Hun ville sprøjte op i luften.
Og derefter gå ind i det.
Nu er det Deres tur.
Det er uretfærdigt. Du har den sødeste tand.
Hvordan kan du spise så meget sukker?
Tricket er, at man ikke spiser andet.
- Ses i morgen. - Ses.
- Farvel, Lili. - Farvel.
Kommer du, Lili?
Sidste nat, havde jeg den underligste drøm.
- Hvad var det? - Jeg drømte, du blev gift.
- Tror du, jeg bliver det? - Hvem ved.
Der er sket så mange underlige ting.
Jeg vil gerne, Gerda.
Det er ikke så længe siden, at vi blev gift. Du og jeg.
Dig og Einar.
Jeg ved, det var Einar. Men faktisk...
... var det os to.
Lili.
- Er det virkelig dig? - Det tror jeg.
Hvad foreslår du?
Har en læge ordnet det?
- Fiksede naturens fejl. - Han gjorde dig til kvinde.
Nej, Gud gjorde mig til kvinde.
Lægen kurerede mig for den sygdom, der forklædte mig.
En rigtig kvinde.
Du får brug for en bog mere, hvis du fortsætter sådan.
Da Professor Warnekros foreslog jeg skrev dagbog, -
- troede jeg ikke, jeg havde noget at skrive.
Det hjælper. Får tingene til at give mening.
Måske skulle jeg prøve.
Er du glad for dit arbejde?
Indtil videre. Jeg kan lide at være en del af det.
Har du overvejet at male?
- Måske er du god til det. - Jeg vil være kvinde, ikke maler.
Man kan godt være begge dele.
Er ville gerne se, hvad du ville male.
Nogle gange er det svært at forstille sig...
- Har du ikke lige taget en? - Jeg ved, hvad jeg gør.
Jeg må have lidt luft.
Hvorfor lod du mig gennemgå dette, hvis du troede, alt ville være normalt?
Jeg lovede Einar, at jeg ville passe på dig.
Einar er død. Det skal vi begge acceptere.
Du passede på mig. Nu må jeg have mit eget liv.
Det samme skal du.
Kom så, Hvappe.
Ja, i London.
- Haster det? - Nej, det er okay.
Bare sig til ham...
At det er en smuk dag i København.
Det er ikke, som du tror. Der er intet mellem os.
- Jeg burde havde sagt det. - Nej.
- Han er en ven, jeg taler med. - For mig kan du ikke tale med.
Jeg har besluttet mig. Jeg vil have lavet næste operation.
- Det er for tidligt. - Nej, tiden er inde.
Jeg må færdiggøre det jeg startede.
- Du er ikke stærk nok. - Det mener professoren.
- Han har ikke set dig. - Jeg har besluttet mig.
- Det kan slå dig ihjel. - Tager du med mig?
Jeg vil ikke hjælpe med at skade dig.
Vil du tage med, Gerda?
Det bliver sværere, end første operation.
Forstår du?
Ja, det gør jeg.
Det er en kompliceret operation.
Jeg sover mig gennem den.
- Ja, det vil du. - Du er der, når jeg vågner.
- Selvfølgelig. - Jeg vil have en mand som dig.
Måske et barn en dag.
- Som en rigtig kvinde. - Et skridt af gangen.
Få hvilet.
- Er du stadig sur på mig? - Jeg er ikke sur.
Jeg er bekymret.
Du hørte mit ønske, da ingen andre hørte mig.
Det gjorde du.
Kom, vi trænger begge til at hvile os.
Jeg sover i stolen.
- Tag hen på hotellet. - Jeg gør det gerne.
Tag dette, det er koldt udenfor.
Nej, tag det.
Indtil videre.
- Jeg skal nok klare den. - Ja.
- Sov godt. - Godnat.
- Godaften. - Kan jeg hjælpe Dem?
- Værelse nummer ni. - Selvfølgelig.
Hans.
Det hele skal nok gå.
Så er det nu.
Held og lykke, alle sammen.
Professor Warnekros vil tale med Dem.
Han mistede meget blod. Nu kæmper vi med feberen.
Der er en chance for, at det bliver bedre...
Jeg må være ærlig.
Prognoserne er ikke...
Lili...
Hvordan har du det?
Jeg er helt mig selv.
Vi blev urolige.
Må jeg komme udenfor?
- Ud i haven? - Du bør hvile dig.
Jeg beder dig.
Du skal ikke bekymre dig længere.
Det er en gammel vane.
Det kan man ikke bare ændre på.
Hvordan har jeg fortjent denne kærlighed?
Der er intet at være bange for mere.
Nej.
I aftes...
Havde jeg den smukkeste drøm.
Jeg drømte, at jeg lå i min mors arme.
Hun kiggede på mig...
Og kaldte mig Lili...
Lili.
Lili...
Lili!
Nej, lad det være.
Lad det flyve.
LILI ELBES DAGBØGER BLEV GRUNDLAGET FOR DEN BANEBRYDENDE BIOGRAFI;
'MAN INTO WOMAN', DER UDKOM i 1933
HENDES TAPPERHED OG PIONERÅND FORBLIVER EN INSPIRATION
FOR NUTIDENS TRANSSEKSUELLE
GERDA FORTSATTE MED AT MALE LILIS PORTRÆTTER RESTEN AF SIT LIV
Oversat af UNiTY www.DanishBits.org